I ett land av myter, och tider av magi,-
-vilar ödet för ett stort rike, på axlarna av en ung man.
Hans namn är... Merlin.
Jag hade hoppats på en större utmaning.
Det fanns en tid när namnet "Alator" satte skräck, även i den mest modiga.
Din skicklighet som bödel var utan motstycke, visste du det?
Det var inget att vara stolt över.
Vad var det du brukade säga?
"Offret talar alltid ...
- "Så småningom". - Vad vill du ha av mig?
Jag trodde att det var uppenbart. Jag vill att du berättar var Emrys är ...
Som jag sa tidigare ... aldrig.
Jag hoppades att du skulle säga så ...
S05E010 *The Kindness of Strangers*. Översättning: ammi.
Det här är den perfekta platsen, inte sant?
Det är det, min Herre.
Ibland glömmer jag hur vackert Camelot är.
Men aldrig, hur vacker min drottning är.
- Var det du, Merlin? - Det var hästen.
- För om du hånade din kung ... - Det var inte jag. Och jag skulle inte.
Det finns ett särskilt straff, avsett för sådan fräckhet.
Du är för lättlurad, Merlin. Varje gång.
- Vad sägs om här, Guinevere? - Ja, det är perfekt.
Då får det bli här.
Här?
Jag har inte sett honom så här lycklig på länge.
Ja, han har förändrats, eller hur?
Ja ... Det tror jag.
Ursäkta! Kan du fylla den här, Merlin?
Han kanske inte har förändrats helt.
Och den här också. Tar du den?
- Min hund kan fånga den bättre än du. - Kanske, för du behandlar honom bättre.
Är du blind?
Något hände här.
- Hjorthannar, märker ut sitt revir. - Nej, det gjordes med magi.
Vem vet mest om jakt, jag eller du? Brunsttider ... Halva skogen, ser ut så.
Kom nu! Din konung väntar!
- Vad hände? - De sökte fristad vid västra garnisonen.
Ashwick, har levt i fred, sedan min fars tid.
De är inte från Ashwick. De flydde över gränsen från Odens land.
För två dagar sedan, attackerades staden Helva. Ett fåtal människor lyckades fly.
- Vem var ansvarig? - Först trodde vi att det var saxarna ...
De har varit aktiva i det området innan. Flyktingarna berättar en annan historia.
De säger att magi, var inblandad.
- Morgana? - Allt tyder på det, Sire.
Förtärk garnisonen, fördubbla patrullerna vid gränsen.
- Varför skulle Morgana attackera Helva? - Hon måste ha sina skäl.
En av de platser där magi huserar fritt. Varför attackerar hon sina egna?
Verkar meningslöst.
Helt oförklarligt. Ser du hur mönstret upprepas vid varje cirkels mitt?
- Det tillverkades i Helva. - Något annat ... ett namn, ett datum?
Inte vad jag kan se ... men det är en fin sak.
Ingen skulle handskas frivilligt med den. Kanske någon av flyktingarna tappade den?
Kanske.
- Merlin, vad ska du göra? - Tillbaka till där jag hittade den.
Jag tvivlar på att ägaren finns kvar.
Något hemskt hände där. Något som bara den starkaste magi kan göra.
Jag kände det.
Du antyder väl inte att Morgana, är inom Camelots gränser?
- Vem annars? - Gå inte, Merlin, inte ensam.
Ta någon med dig, åtminstone. Om det är Morgana ...
Då har det ingen betydelse vem jag tar, eller hur?
Du borde inte ha gått. Det kunde ha varit en fälla.
- Kan du tolka det? - Det är i Catha, helt säkert.
- Vad står det? - Det var länge sedan jag hörde språket.
Det är en del av en signatur här.
- Vad är det? - Alator.
Det är därför Morgana attackerade Helva. Alator, var priset hon var ute efter.
Men varför riskera så mycket för en människa?
Det kan bara finnas en anledning ... få honom att avslöja vem Emrys är.
- Alator, skulle aldrig förråda mig. - Inte frivilligt.
Men Morgana kommer att använda alla knep, för att bryta ner honom.
Inte ens en Catha, kan motstå, i evighet.
Det räcker.
- Hej igen, Alator. - Du slösar bort din tid, Morgana.
- Jag tänker inte berätta vem Emrys är. - Vi vet båda, att det inte är sant.
Varför skulle jag annars ha skonat dig?
Jag är en Catha, tränad från födseln att behärska all fysisk smärta,-
-att blott höja sig över ... - Ja, ja.
Du kan motstå varje fysisk tortyr, skilja medvetandet, från din kropp.
Det är mycket imponerande, Alator, men det är inte din kropp jag är intresserad av.
Inte ens du kan skilja din hjärna från ditt psyke.
Känner du igen den här?
Det ser jag att du gör.
- En Nathair. - Det är rätt, Alator. En Nathair.
Den kan orsaka den mest utsökta smärtan. Inte i själva offret. Men i hans själ.
Så jag frågar dig igen. Var, är Emrys?
Vad gör du?
Jag ska överraska henne, frukost på sängen.
Åh. Vilken fin tanke.
- Vart ska du? - Du behöver inte mig, eller hur?
Jag kan väl inte hämta frukosten själv? Tänk om hon vaknar och ... får panik?
- Panik? - Bara gå och hämta den, okej?
- Merlin. Blommor. Glöm inte blommor. - Självklart. Den personliga touchen.
Var stilla.
Den stora striden närmar sig. Du måste lyssna på mig. Emrys.
- Hur vet du mitt namn? - Arthurs fiender är närmare än du tror.
Om du värdesätter din kung, möt mig vid det gamla ruintemplet Erui, ikväll.
Kom ensam ...
... eller inte alls.
Merlin? Var är blommorna?
- Arthur? - God morgon.
- Så omtänksamt. - Det är ingenting.
Vem är det?
Merlin! Vad tror du att du gör i den kungliga kammaren?
Jag tänkte, äh ... Jag tyckte att jag hörde röster.
Nästa gång, kanske du vill vara så god och knacka.
Merlin.
Tack.
Min idé.
Om det är vad jag tror att det är, är det ett tecken på en Bendrui.
En Bendrui?
Före utrensningen, skulle nyfödda flickor, väljas ut för prästerskapet.
De skulle tas från sina familjer, och invigas i den gamla religionen.
- Jag trodde Morgana var enda prästinnan? - Många försökte, få lyckades.
För vanliga gåvor, var inte tillräckligt.
Endast de som besatt en exceptionell magisk kraft, kunde någonsin hoppas på-
-att vara en av de nio.
Underskatta inte kvinnans förmåga ... alla Bendrui, praktiserar kraftfull magi.
Hon sa att Arthurs fiender, var närmare än jag trodde.
Vem mer än Mordred, kan hon mena?
Om hon menade Mordred, varför inte säga det?
Vi blev avbrutna.
Hon lurar dig, Merlin. Det är en fälla.
Hon visste ditt riktiga namn. Det finns bara en förklaring till det.
Alator, berättade för Morgana, vem du verkligen är,-
-och hon har skickat den här kvinnan för att lura dig till sig.
Men jag såg in i hennes ögon. Hon menade inget illa.
Du tror väl inte att en häxa med den kraften, visar något hon inte vill?
- Jag var där, Gaius, inte du. - Du får inte gå till henne, Merlin.
Om hon kan hjälpa mig att skydda Arthur, har jag något val?
Förstår du inte? Om något händer dig, skulle vi alla vara förlorade!
Men om hon verkligen kan hjälpa mig att skydda Arthur från Mordred-
-och jag vägrar att gå, skulle inte allt gå förlorat då också?
Merlin...
Det var jag som avslöjade din sanna identitet för Alator.
- Du hade inget val. - Och jag kan inte låta det förgöra dig.
Om du visar mig minsta aktning ... Snälla, gör inte det här.
Du vet att jag aldrig skulle göra något för att skada dig, Gaius.
Cume mec, hraefn wan, bebuge me!
Nim bod min thissere nihte thinum drhytne.
Gedo hit his agenum handum Morgana Pendragon.
Ja?
Gaius.
Sire.
- Är det något på tok? - Jag fruktar det.
Kom, du har uppenbarligen något att säga. Vi har inga hemligheter mellan oss.
Det finns ett speciellt band mellan en läkare och hans patient.
Man kan nästan säga, ett band av helig sekretess.
Jag tror det.
Och, är det inte också ett lojalt band mellan en undersåte och hans kung?
Det kan inte finnas en större uppgift.
En patient sporde mig att, inom väggarna i Camelot,-
-finns det en anhängare, av den gamla religionen.
Det är min övertygelse om att den här kvinnan utgör ett hot-
-inte bara mot riket, utan mot er själv.
Jag förstår. Har hon ett namn?
Allt jag vet är att hon utövar sin kraft på natten,-
-vid ruintemplet Erui, i Darkling Woods.
Du gjorde det enda rätta, Gaius. Tack.
- Det är inte roligt. - Det är inte roligt alls.
Ingen skrattar. Det är bara barnsligt.
Du har rätt. Det är dumt. Här.
- Mina herrar. - Vi var precis ...
Skit samma.
Mordred, jag har en uppgift för dig.
Din favorit.
Vill du inte ha det?
Jo, naturligtvis. Tack, Gaius.
Du tänker väl inte fortfarande på den där kvinnan i skogen, eller hur?
Det är bäst så, Merlin. Faktiskt, så är det så.
- O du store. - Snälla, det är inte nödvändigt.
Det är en ära att träffa dig, Emrys.
Hur visste du mitt namn?
Från min herre, Alator av Catha. Han skickar sina hälsningar.
Men också en varning.
Den stora striden närmar sig, det vilar en oro över Camelots öde.
Bara du, store Emrys, kan garantera triumf, för nutida och framtida kung.
Hur gör jag det?
- Snabbt! - Fånga dem!
- Gå. - Jag kan inte lämna dig.
Jag hittar dig. Du har mitt ord. Gå.
Ligfyr.
- Du såg henne, men förlorade henne? - Hon använde magi, Sire.
Ändå var ni så många? Sex? Mot en gammal kvinna.
- Det var två stycken, Sire. - Åh, det förklarar saken!
- Mordred, vem var den andra? - Vi såg inte.
Men de hade en allvarlig konversation, sire, så mycket kan vi berätta.
Skicka ut en ny patrull.
Spärra av vadstället vid Greinton, och larma gränsgarnisonerna.
- De måste hittas, och föras inför rätta. - Sire.
Jag berättade för Arthur, eftersom jag var orolig för dig, Merlin.
- Hon kom från Alator, inte Morgana. - Hur skulle jag kunna veta det?
Jag sa det!
Jag är ledsen, Merlin, men jag tyckte det var det bästa.
Och nu, på grund av mig, är hennes liv i fara.
Nej, inte på grund av dig ... mig.
Jag ... agerade som en dåraktig gammal man.
Nej, tänk inte så. Men jag måste gå nu.
Jag måste ta reda på varför hon riskerade sitt liv för mig.
Ta hand om dig, Merlin.
Du fortsätter att slösa tid, Morgana.
- Jag är Cathapräst. - Tror du att det skyddar dig?
Oavsett vad du än gör, kan du inte bryta ner mig.
Det verkar så. I vilket fall ... har jag inte användning för dig längre.
- Tror du att jag är rädd för döden? - Ska jag berätta en hemlighet, Alator?
Jag är inte längre intresserade av vad du tänker, eller vad du fruktar.
Jag ska gå till den andra världen, lycklig, i vetskapen om att-
-du aldrig kommer att hitta Emrys. Han är ditt öde, Morgana, och din undergång.
Härskarinna?
- Vad är det nu? - Vi hittade ett brev i hans cell.
Visa mig.
"Hav tröst, Alator. Jag har funnit Emrys. Vår heliga mission fortsätter".
"Din trogne tjänare, Finna". Din stackars idiot, Alator.
Tillintetgjord, av några klottrade ord.
Hitta den här, Finna. För hit henne levande.
Jag kommer att bryta ner henne, Alator. Bryta henne, som en kvist.
Hur känns det att veta att allt ditt motstånd, var förgäves?
Njut av din, "andra värld".
Örter? Du letade efter örter?
Gaius är mycket speciell. De måste vara färska, annars minskar deras kraft.
Det är knappast rätt tid, eller plats, för att samla örter.
Du var tacksam nog för dem när Gaius botade din förlamning.
- Det var inte förlamning. - Jag var hövlig.
Det finns en farlig trollkarl i skogen, Merlin, för att inte tala saxare.
Här ska man inte vara ensam.
Jag klarar mig. Jag ska bara ta mina örter och vandra iväg.
Nej.
Jag går tillbaka.
Vi kan inte tillåta det heller.
Stanna hos oss, Merlin, tills trollkarlen är gripen.
Tack.
Några nyheter?
Hundarna har fått upp kvinnans spår. Mindre än en kilometer härifrån.
Vi har tappat bort henne.
Ska vi dela upp oss? Några av oss som tar bakspår?
Det börjar bli mörkt, vi är enkla mål för saxarna. Vi börjar igen i gryningen.
God morgon.
Tekniskt sett, är det fortfarande natt.
- Jag var bara ... - Lätta på trycket?
Och du tar på dig dina stövlar för att göra det, eller hur?
- Jag gillar inte trästickor. - Du samlade inte örter heller, va?
Du behöver inte ursäkta dig, Merlin.
Om du är villig att riskera ditt liv, måste det vara viktigt.
Det är det.
Ett problem som delas ...
Jag förstår.
Jag säger att jag eskorterade dig tillbaka till bron.
Tack.
Merlin...
Var försiktig.
Vi har förlorat spåret. Hon kan ha gått vart som helst.
Sprid ut er.
Vänta!
Neosie thu tha swathu.
Den här vägen.
- Finna! - Mästare!
- Snälla, nej... - Jag trodde att jag hade förlorat dig.
- Tvivlade du på mig? - Aldrig.
Lägg dig ner.
De är inte ensamna.
Morgana får inte hitta dig.
Vart ska vi ta vägen?
Det finns ett gammalt vakttorn, på andra sidan dalen.
Kan du gå?
Ja. Jag tror det.
Det är inte långt.
Det är riskfritt. Kan vi gå?
- Det finns inga sår. - Det blir inga.
Hon har blivit träffad. Ta med dina män.
Hur kände du till det här tornet?
När du har spenderat en livstid med att fly, vet du om alla gömställen.
Flytt från ... Arthur?
Och från hans far, före honom.
Det kommer inte alltid att vara så här. Saker kommer att bli bättre.
Det var därför jag skickades ... för att hjälpa dig genomföra det.
Varför gör du det här för mig?
Utan dig, Emrys, kan inte Arthur bygga den nya världen, vi alla längtar efter.
Jag förstår inte.
I hundratals år, har Catha bevarat sina gamla kunskaper.
Men nu är det dags att ge dem till dig, Emrys.
För bara du kan uppfylla deras förhoppningar, i det stora slaget.
Hur kan jag göra det?
Här. Skydda det noga.
Det hjälper dig igenom, de kommande mörka dagarna.
Jag vill att hon fångas levande, förstår ni? Levande!
Det är mer. Något Alator själv, ville att jag skulle berätta.
Gör inte samma misstag som Arthur ... Lita inte på Druidpojken.
- Du måste vidare. - Det finns ingenstans att ...
- Det finns ett tak, där är du säker. - Hur?
De tror att jag är ensam. När de har mig, går de.
Jag lämnar dig inte, Finna. Vi slåss mot dem, tillsammans.
Nej, om Morgana ser oss tillsammans, vet hon vem du är.
Det får aldrig ske. Det är mitt öde, Emrys, att tjäna dig till slutet.
Jag kan inte önska något mer.
Gör mig en tjänst.
- Vad som helst. - Låna mig ditt svärd.
Det har varit ett privilegium, att lära känna dig, Emrys.
Finna ... äntligen.
Jag är imponerad. Du är pigg för din ålder.
- Håll dig borta! - Med ålder kommer visdom. Det är över.
Berätta vem Emrys är.
Aldrig.
Bränn kroppen. Hämta hästarna!
O drakon, e male
so ftengometta tesd' hup' anankes.
- Tack. - Nöjet är mitt.
För en sekund, trodde jag inte att du skulle komma.
Jag skulle aldrig överge dig, unge trollkarl.
- Är du okej? - Självklart.
Din vinge ...
Jag är trött, Emrys, det är allt.
Men jag skall tjäna dig så länge jag orkar.
Om du är sjuk kan jag hela dig.
Det finns saker, som inte ens en så stor trollkarl som du, kan övervinna.
Jag är gammal, Emrys, min tid har nästan kommit.
Nej ...
Det är livets gång, varken mer eller mindre.
Vad ska jag göra utan dig?
Du kommer att minnas mig.
Kommer jag att få se dig igen?
Vad står det?
Ett ögonblick ...
"Släpp loss krigshundarna".
"Låt den fruktade elden från den sista Översteprästinnan, regna ner från"-
-"stormig himmel, för broder som slaktar broder, för vän som kommer"-
-"att döda vän, emedan det stora hornet låter, en kall gryning på Camlann".
"Profeterna ljuger inte".
"Där kommer Arthur att möta sitt slut, på den mäktiga slätten".
Så många som har lidit, bara för att jag skulle få höra det där ...
Ja.
Jag tror jag vet vad som rör sig i ditt huvud, Merlin.
Att ditt öde, är nästan för mycket för en enda människa, att bära.
Du ...
Du känner mig bäst, Gaius.
Var säker på en sak.
Det finns inte någon mer kapabel än du, Merlin.
Du kommer inte att misslyckas.
- Vi kom hit så fort vi kunde. - Det är bra.
- Var hände det? - Vi hittade honom innanför gränsen.
Merlin, hämta mitt glas, snälla.
- Vet du vad det är? - Jag fruktar det.
Huden har vuxit över hans ansikte tills han har kvävts.
Gaius?
Den vanställdheten är inte till följd av sjukdom eller infektion ...
Det är resultatet av kraftfull magi.
I gamla dagar var det ett straff, känt som Ragaid ...
... den ultimata varningen från Översteprästinnan, till sina fiender.
Varför blev den här riddaren utvald? Vad hade han gjort?
Han hade inte gjort något, förutom att vara riddare av Camelot.
Det är en varning, Sire. En varning till hela riket.
Morgana, har förklarat krig.
Du vet att om Arthur fångar henne, kommer hon att dödas.
Den här gången har du gått för långt. Du ska få betala, Merlin.